Нормотворчі повноваження президента України: поняття і правова природа
DOI:
https://doi.org/10.24144/2307-3322.2022.72.11Ключові слова:
Президент України, нормотворчі повноваження, нормотворча діяльність, правова форма нормотворчої діяльності, нормативні акти Президента УкраїниАнотація
Стаття присвячена розгляду поняття і правової природи нормотворчих повноважень Президента України через призму розгляду історії становлення інституту президента у світі, залежності ключових характеристик цих повноважень від ролі і статусу президента в державі, співвідношення традиційних сфер відповідальності (зовнішня політика і верховне представництво держави у міжнародних відносинах, національна безпека і оборона) і особливостей, що зумовлені формою правління та поділом влади між законодавчою і виконавчою гілками влади, місцем президента в системі цього розподілу і наділенням його відповідним обсягом завдань і функцій по управлінню державою.
Окреслюються наявні у Президента України види повноважень, серед яких виокремлюються внутрішньополітичні, нормотворчі, законодавчі, представницькі, зовнішньополітичні, установчі, контрольні, церемоніальні та інші повноваження. Обґрунтовується значимість і місце серед них нормотворчих повноважень. Досліджується правова природа і взаємозв’язок нормотворчих повноважень з конституційно-правовим статусом Президента України, і слугування їх засобом здійснення державної влади, виключно з метою виконання Президентом України своїх функцій, завдань та повноважень.
Розкривається правовий зміст нормотворчих повноважень як повноважень по встановленню, зміні і скасуванню загальнообов'язкових правил поведінки у формі видання нормативних актів Президента України.
Обґрунтовується висновок про те, що сутність, значення нормотворчих повноважень, їх роль у реалізації завдань, інших повноважень Президента України зумовлює необхідність їх реалізації у особливій правовій формі, а саме у формі нормотворчої діяльності, що створює можливості формування наукових засад удосконалення правового регулювання нормотворчої діяльності та її подальшого ефективного здійснення.
Посилання
Агафонов С.А. Інститут президента у системі державної влади України : автореф. дис. канд. юрид. наук. Київ, 2003. 20 с.
Андріїв М. М. Поняття та структура компетенції органів публічної влади. Теорія та практика державного управління. 2017. No 2 (57). С. 1–8.
Бостан С.К. Форма правління сучасної держави: проблеми історії, теорії, практики. Монографія. Запоріжжя: Юридичний ін-т, 2005. 540 с.
Бєлов Д. М. Порівняльно-правовий аналіз інституту президентства: автореф. дис. … канд. юрид. наук: спец. 12.00.02; Київський національний університет ім. Т. Шевченка. К., 2005. 14 с.
Бисага Ю. Ю. Інститут глави держави в механізмі стримувань та противаг: по-рівняльно-правовий аналіз. Порівняльно-правові дослідження. 2006. No 1. С. 68–72.
Плахотнюк Н. Г. Інститут президентства в Україні: конституційно-правовий аспект: автореф. дис. … канд. юрид. наук: спец. 12.00.02; Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого. Х., 1999. 21 с.
Рибалка Н. О. Адміністративно-правові аспекти діяльності Президента України : ав-тореф. дис. … канд. юрид. наук : спец. 12.00.07 «Адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право». К., 2009. 18 с.
Серьогіна С. Г. Компетенція Президента України: теоретично-правові засади: авто-реф. дис. … канд. юрид. наук: спец. 12.00.02; Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого. Х., 1998. 20 с.
Шаповал В. Президент держави як інститут представницької демократії. Державне управління в Україні: реалії та перспективи : зб. наук. пр. / Нац. акад. держ. упр. при Прези-дентові України. Київ, 2005. С. 268–276. Шаповал В. М. Конституційне право зарубіжних країн: академічний курс : навчальний посібник. К. : Юрінком Інтер, 2018. 464 с.
Шатіло В. А. Теоретичні проблеми інституту Президенства в Україні: автореф. дис. … канд. юрид. наук: спец. 12.00.02; Національна академія наук України, Інститут держави та права ім. В. М. Корецького. К., 2005. 18 с.; Шатіло В. А. „Інститут президентства в систе-мі державної влади України”. К.: Український центр політичного менеджменту, 2004. 159 с.
The Presidency and the Political System. Sixth Edition. Michael Nelson, editor. CQ Press. A Division of Congressional Quarterly Inc.- Washington, 2000, p. 30. ULR: https://archive.org/details/presidencypo00nels/page/n3/mode/2up?q= Mi-chael+Nelson&view=theater (дата звернення 13.04.2022).
5 Lijphart A. Democracies: Patterns of Majoritarian and Consensus Government in Twen-ty-One Countries.- New Haven and London, 1984. ULR: https://archive.org/details/democraciespatte00aren/page/n8/mode/1up?view=theater.
Конституційне право: підручник / за загальною редакцією М.І. Козюбри. / Ю.Г. Бара-баш, О.М. Бориславська, В.М. Венгер, М.І. Козюбра, О.М. Лисенко, А.А. Мелешевич. К.: ВАІТЕ, 2021. 528 с. С.335.
Duverger М. A new political-system model: semi-presidential government. European Jour-nal of Political Research. 1980. № 8(2). Р. 165–187. ULR: https://archive.org/details/politicalparties0000unse_n4q9/page/n8/mode/1up?q=DUVERGER&view=theater (дата звернення 13.05.2022).
Словник української мови : у 20 т. К. : Наукова думка, 2010–2020. ULR: http://sum.in.ua/s/povnovazhennja (дата звернення 13.06.2022).
Голосніченко І. П., Голосніченко Д. І. Теорія повноважень, їх легітимність та враху-вання потреб і інтересів при встановленні на законодавчому рівні. / Вісник НТТУ «КПІ». Політологія. Соціологія. Право. №1. 2011.
Берназюк Я.О. Законодавче регулювання нормотворчої діяльності Президента Украї-ни: науково-практичний аспект. Віче. 2013. №18. ULR: https://veche.kiev.ua/journal/3849/ (дата звернення 13.06.2022).
Волошин Ю. О. До проблеми нормопроектного забезпечення діяльності Президента України в умовах глобалізації та європейської міждержавної інтеграції. Бюлетень Міністер-ства юстиції України. 2009. № 2 (88). С. 24–25.
Головатенко В. Правові акти Президента України: юридична природа, статус, функ-ції. Право України. 2004. № 3. С. 14–18.
Лепех Ю.С. Президент України як суб’єкт правотворчості: адміністративно-правовий аналіз / Наукові роботи Національного авіаційного університету. Юридичний вісник 4 (49) 2018.
Макаров Г. В. Нормотворча діяльність глави держави: зарубіжний досвід та вітчизня-на практика. Стратегічні пріоритети. 2009. № 1 (10). С. 5-13.
Мазур Д. В. Акти правотворчості Президента в республіках зі змішаною формою пра-вління (загальнотеоретичний аспект): автореф. дис. … канд. юрид. наук: спец. 12.00.01; Ха-рківський нац. ун-т внутріш. справ. Х., 2007. 20 с.
Скоромоха Т. В. Акти Президента України: конституційно-правовий аналіз: автореф. дис. … канд. юрид. наук: 12.00.02. К., 2012. 16 с.
Скрипнюк О.В., Федоренко В.Л. Нормотворча діяльність Президента України та її нормопроектне забезпечення. Монографія. О.Л. Скрипнюк, В.Л. Федоренко, Ю.Г. Барабаш, Я.О. Берназюк та ін. К.: НАДУ, 2011. 344 с.
Чорнолуцький Р.В. Феноменологія нормопроектної діяльності в конституційному праві України: питання теорії і практики. Дис. … докт. юрид. наук: спец. 12.00.02.; Інститут законодавства Верховної Ради України. Ужгород, 2018. 498 с.
Pogorelova Z. Constitutional bases of regulation of normative activity of state authorities in Ukraine. Recht der Osteuropäischen Staaten. 06/2020. P. 65-71.
Проект Закону України «Про Президента України та порядок припинення його пов-новажень» від 31.10.2017 р., №7248. ULR: http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc4_1?pf3511=62818
Рішення Верховного суду № 9901/96/21 від 14.07.2021 у справі про визнання проти-правним та скасування Указу Президента України від 14.05.2013 №256. ULR: http://iplex.com.ua/doc.php?regnum=98306624&red= 100003250ae60f9ff1e91f5f95a3309fef8bf5&d=5
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2022 Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія: Право
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivatives 4.0 International License.