Поняття та ознаки міжнародних правозахисних інституцій
DOI:
https://doi.org/10.24144/2307-3322.2024.83.1.13Ключові слова:
міжнародні правозахисні інституції, права людини, механізм забезпечення прав, міжнародні зобов’язання, захист прав людиниАнотація
У статті проаналізовано різні підходи до тлумачення поняття міжнародної правозахисної інституції. Запропоновано авторське визначення поняття міжнародної правозахисної інституції, під якою слід розуміти міжнародне об’єднання, наділене відповідними державами і (або) іншими утвореннями власною міжнародною правосуб’єктністю, засноване на підставі міжнародного договору або іншого документа, передбаченого нормами міжнародного права, метою діяльності якого є досягнення цілей, що пов’язані із захистом прав і свобод особи, і яке, як правило, має власну систему органів, що діють на постійній основі.
Відзначено, що у процесі формування інституту міжнародних організацій основну увагу держав було сконцентровано на створенні міжнародних міждержавних організацій, які здійснювали та продовжують здійснювати значний вплив на хід світових подій. Міжнародні міждержавні організації виступають одним із трьох важливих інститутів, за допомогою яких здійснюється міждержавне співробітництво. Створені відповідно до спеціальних міжнародних договорів, вони мають міжнародну правосуб’єктність і чітко визначену організаційну структуру, відображають основні цілі, завдання та компетенцію та діють відповідно до норм міжнародного права.
Незважаючи на те, що міжнародні правозахисні інституції мають субсидіарний характер відносно національних органів захисту, вони здійснюють неабиякий вплив шляхом прийняття відповідних рішень за результатами розгляду індивідуальних звернень від жертв порушень прав та свобод. Процес звернення за захистом прав та свобод до міжнародних правозахисних інституцій – це свого роду одна із форм активності відповідного суб’єкта права.
У статті виокремлено основні ознаки міжнародних правозахисних інституцій, до яких віднесено: 1) договірна основа, 2) наявність визначених цілей, 3) відповідна організаційна структура, 4) наявність самостійних прав та обов’язків, 5) можливість розгляду заяв від жертв порушень прав та свобод та ухвалення відповідних рішень (висновків, рекомендацій), 6) можливість впливу на державу-відповідача, що порушує права та свободи особи, 7) постійний характер діяльності.
Посилання
Доклад Комиссии международного права о работе ее пятьдесят пятой сессии: докл. ООН А/58/10. Нью-Йорк: ООН, 2003. 119 с.
Дослідження практики Європейського суду з прав людини для визначення Національних стандартів компенсації порушення державою прав людини: інформ.-аналіт. звіт / М. Гнатовський, А. Федорова, К. Красовський, О. Власенкова. Київ: Атіка, 2011. 184 с.
Луць Л. Міждержавна правова система: загальнотеоретичні та міжнародно-правові аспекти. Вісник Львівcького університету. Серія: Міжнародні відносини. 2001. Вип. 5. С. 122– 128.
Пересмотр мероприятий по консультациям с неправительственными организациями: резолюция Эконом. и Соц. Совета ООН 288(X) от 27 февр. 1950 г. Объединенные Нации. Цифровая библиотека. URL: https://digitallibrary.un.org/record/229032/files/E_1661-RU.pdf?version=1.
Archer C. International Organisations. 3rd ed. London: New York: Routledge, 2001. 204 p.
Colard D. Les Relations internationales. Paris: Masson, 1981. 206 p.
Klabbers J. An Introduction to International Institutional Law. Cambridge: Cambridge University Press, 2002. 438 p.
Merle M. Sociologie des relations internationales. Paris: Dalloz, 1974. 424 p.
Moravcsik A. The Choice for Europe: Social Purpose and State Power from Messina to Maastricht. Ithaca, NY: Cornell University Press, 1998. 514 p.
Morgenthau Hans J. Politics among Nations: the Struggle for Power and Peace / Revised by Kenneth W. Thompson. 6 th ed. New York: McGraw-Hill, 1985. 688 p.
Reparation for injuries suffered in the Service of the United Nations: I.C.J. Reports: Advisory Opinion of 11 april 1949. P. 174–220 // International Court of Justice. URL: https://www.icj-cij.org/files/case-related/4/004-19490411-ADV-01-00-BI.pdf.
Report of the International Law Commission: Fifty-fifth session (5 May – 6 June and 7 July – 8 August 2003): Doc. UN А/58/10. New York: United Nations, 2003. 284 p. URL: http://legal.un.org/ilc/documentation/english/reports/a_58_10.pdf.
United Nations Convention on the Law of the Sea: 10 December 1982 // Oceans and Law of the Sea United Nations. URL: http://www.un.org/Depts/los/convention_agreements/texts/unclos/unclos_e.pdf.
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2024 М. В. Безсонова
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivatives 4.0 International License.